Ne odaziva se.
Izgleda da je klinac sam izazvao nesreću.
Ima li kakvog objašnjenja?
Ne baš. Otkrili smo prisustvo droge,
ali nam se čini da je pokušaj samoubistva.
Bolničari kreću sa njim ka Opštoj Klinici, ovog časa.
Kako god, to je gubitak života.
Prenesi. Dajte mu miligram Narkana pod pritiskom
i pomozite mu sa disanjem. Vidimo se u pet. - Primio.
Pacijent ima zatvorenu povredu glave, prouzrokovanu saobraćajnom nezgodom.
Njeogov urinarni pregled je pozitivan na heroin i kokain.
Bolničari su mu dali opijat Narkan na licu mesta...
Ne treba umanjivati tragediju ovog jadnog narkića, ali u susedstvu imamo
komoru besnila u razvoju. - O, odlično.
Da, ići ćemo to da pogledamo.
Jel' se to meni čini, ili su me upravo iskulirali? - Pa, to ti je sastavni deo
bolčkog obrazovanja, dušice.
Strani predstavnici bi trebalo da ti zgade život.
Barem još diše. Vidi kako mu zenice mrdaju.
Definitivno je u nekom uzvišenom stanju svesti.
Da, verovatno.
Znaš, antroplolozi su to zvali "primitivne kulture",
ali su šamani verovali da kad god je neko bez svesti,
on se jako borio za sopstvenu dušu.
Dobrodošli nazad, gospodine McKay. Mislili smo da ste nas napustili.
Kako ste? - Pomalo čudno.
Pa, tako je to kad upadneš u komu.
Ličiš mi na zamenicu direktora srednje škole. - Je li?
Gospođice Teasley? Znam da su doktori
zabrinuti i šalju te na detaljno ispitivanje.
Dylane, brinuli smo za tebe. - Šta si to počeo da radiš na brzinu?
Sećaš se Suzanne i Kevina, zar ne, Dylane?
I njihove ćerke, Erice? Pamtiš ih, jel' da?
Očito da je prošao iskušenja.
Pa, biće mu puno bolje, kad mu damo ovu injekciju.
Molim te pomozi mi, Dylane! Pomozi, molim te!
Dylane, Dylane, čekaj, nećemo da te povredimo! - Zgrabi ga! -Dylane!
Molim te Dylane, ako si me ikad voleo,
ako si mi ikada bio brat, pomozi mi, spasi me, molim te?
Čemu žurba, sinko?! Imaš li nešto za starog veterana?!
Molim te, Dylane, ti si sve što imam. Pomozi.
Izgleda kao neko ko mi je nekad davno bio blizak.
A ti me podsećaš na poslednjeg studenta medicine koji je izleteo odavde
jer je zeznuo stvar. - Navratiću kasnije.
Biću tu.
Fudbalski video zapis, prvi deo.
To! To! Odličan mali! Opa!
Ima nečega u fudbalskim predstavama
prvog Novembarskog vikenda u univerzitetskom dvorištu.
To je tako... ohrabrujuće, tako... tradicionalno,
tako... odvratno muževno,
pa smo rešili da zategnemo kaiše na našim kacigama, odemo tamo
i pobedimo za Gippera. - Clare, prekini više.
Gle, ne želim sa ovim da počnemo. - Zašto?
Jesi li pogledala one momke? Mislim, baš ozbiljno se spremaju.
Ovaj turnir se nastavlja za bezmalo 4 dana.
Mislim, to je ono pravo. Borba za hrabrost i slavu.
Davide, molim te, nismo mi ESPN, ok?
Vidi, samo pravm mali fol na temu, zašto atlete trebaju trofeje
i zašto, inače inteligentne, devojke dozvoljavaju sebi
postanu uvučene u ovo. Moram to da znam,
zašto svi ti momci nose te trake na sebi?
Mislim... - Clare, to im nisu atletske trake.
To su im obeležja raspoznavanja. U tome je cela suština igre.
Oh... mislila sam da je to neki modni detalj
ili slično. - Da, gle, što se sad ne bi spakovali i prekinuli
dok još ima vremena? - Mogli bi to da uradimo, da.
Tako i treba.
Držite ih, momci. U redu, momci!
Dobili bi ovo i po ledu. - Hej, nema opuštanja pre vremena , Muntz.
Opusti se se, Bran. Ne verujem da će se puno toga promeniti
u naredna 3 minuta, koliko će još da potraje.
Hej, hej, hej! Gde su moćni momci iz KEG-a?! - Zdravo, gospodine Sanders.
Zovi me Rush, sinko. Rush. Ako hoćeš opušteno, pređi u Sigmu.
Kakvo iznenađenje. - Da, hvala što me držiš na alkici.
Da nisam slučajno bio u klupskim prostorijama,
ne bih znao da je turnir i počeo. - Izvini. Izgleda da sam se zaneo.
Hej, Kelly, srce. Kako si mi?
Ćao. - Oh, kako te je moj sin ispustio, nikad neću shvatiti!
Hej, šta se, kog đavola, tamo dešava?! - Ne brinite ništa.
To nam je treća postava. Vodimo 28 razlike.
Slušaj me, hoćeš li, molim te! Kad sam ja radio te stvari,
dobijali smo 3 godine zaredom. - Kako bih to zaboravio?
Da bar nisi izgubio svoj temperament. - Izvini, ali nisam ga izgubio.
Sve što sam rekao Valerie je ovo:
"Ako želiš da umreš lagano i bolno zbog trovanja pluća,
to je tvoja stvar, ali radi to napolju, gde ja ne moram da udišem".
Vidi, znaš šta mislim o pušenju. Ali, kroz svašta je prošla protekle godine.
Ako hoćeš iskreno, kad sam ušao u to kupatilo,
više me je brinulo kakav drugorazredni vazduh udišemo
nego njena emotivna stabilnost.
Ovaj... stvarno mi je žao, Jime.
propušila sam nakon što je moj otac...
znate. Ali, ako je toliki problem, prestaću.
Hej, nemoj da prestaješ zbog mene.
Uradi to ako želiš dug i zdrav život. - Da, tako je.
Halo, rezidencija Walshovih. Ne, ja sam Valerie.
lris McKay zove sa Havaja.
Steve, baš si lepo sve ono razneo. - Šta!?... Čekaj samo trenutak!
Nemoj mi reći da nismo "razbijali"
u momentu kad je on počeo da priča o Knuteu Rockneu.
Ali, nismo uprskali situaciju. Ušli smo u završnicu.
Imamo još jednu utakmicu od 90 minuta i zato, preboli. - Da, tako je očigledno
da tvoj otac koristi bratstvo kao put
za povratak u slavne dane, kad je bio bitna ljudina na koledžu.
Fuj! Toliko me blam zbog njega!
Zbog njega, ili zbog sebe? - Ne, ne, ne, ne, ne.
Ne prebacujte priču na mene, ok? Ovo je njegov problem, ne moj.
U redu. Gubi... nik!
Nemaš ti pojma. Pojma nemaš.
Nat, treba mi par velikih čizburgera za poneti, može? - Šta ne valja?
Tvoj otac je upravo zvao.
Dylan je slupao svoj auto. U bolnici se bore za njegov život. - O, Bože moj.
Vitalne funkcije su stabilne. Diše bez respiratora.
I, iako je bez svesti, dobra vest je, retko viđamo
komu usled povrede koja traje više od 24 sata.
Znači, imamo razloga za optimizam, onda? - Pa, ja jesam.
Da li je sve u redu ovde? - Da,
samo smo proverili status Dylana McKaya kod doktorke Young.
Stvarno? - Zapravo, ja sam student medicine,
ali sam bila u sali za hitne slučajeve kad su ga dovezli. - Možemo li ga videti?
Naravno, mada je dozvoljeno najviše po dva posetioca istovremeno.
osim ako jednom progledamo kroz prste.
Oseća vaše prisustvo.
Mislite? - Znam.
Zdravo vas dvoje. Uđite.
Rekla sam da ne donosite ništa. - Mislila si da dođemo praznih rulku?
Grozna si, ali te ipak volimo. - Hvala.
Srećan "Dan Zahvalnosti", mama. - Ćao, Dylane.
Gde je ćale? - Šta misliš!?
Hej-hej!
Nadam se da si došao sa dobrim apetitom.
Šalite se? Postio sam prethodna dva dana.
I pogodi ko je još tu?
Hej, gde si dosad? Ekipa nam se rastura.
Jel'? A koja to ekipa? - Hoćeš neko piće?
Možda kasnije.
Kako ste? Kako je prošla konferencija? - Vrlo učinkovito.
Naš prijatelj, Gospodin Cousteau ti šalje pozdrav.
Je li? Kako je Jacques ovih dana, a?
Mrzovoljan, kao i obično. Ali, jako ceni našu malu firmu
koja je pomogla da se očisti okean prethodnih godina.
Pa, i trebalo bi da bude.
Idem ja. - To je verovatno Erica.
Šta, pustili ste moju sestricu da šeta sama? Dajte.
Šta da ti kažem? Ona je velika devojka. - Da, jeste.
Još uvek testerišeš tu jadnu pticu? - Hoćeš da preuzmeš?
Da, samo da otvorim Erici.
Nisi valjda mislio da ćeš tako lako da nestaneš, zar ne?
Dylane! - Molim?
Bez obzira, treba da pomerim auto. - Neka, ja ću. - Jel'?
Da. - Hvala, tata. - Pa, zašta služe očevi, a?
Tata! Jack!
Mislim da sad treba da ga pustimo da odmara.
Kad bi trebalo da se vratiš? - Najdalje za sat, mada, kako stoje stvari
današnji fudbal je za mene neostvariv.
Vratićeš se i biće sve u redu. - Možda ne bi trebao da idem.
Brandone. - To nije moje bratstvo.
Ne čini to sebi. - Ovo je jako čudno, Kel. Mislim...
Josh umire, kad ono, pre 6 nedelja? I opet smo se vratili do grobnice.
Sve dok se Dylan bori za svoj život, ne bi trebalo da ga pokopamo.
U pravu si. Idem po vodu. Hoćeš ti nešto? - Ne.
Kako se drži? - Nema promene.
Ima li još poseta? - Idem da proverim.
Onda, kako je unutra?
Videla sam ga dva puta dosad, i...
oba puta sam osećala kao da zna da sam tu.
Verovatno i oseća.
Ali u mom slučaju, bojim se da mu ne bude još gore.
To zvuči kao da je Brenda izgovorila. - Ne, ozbiljna sam.
Mislim, ako je ovde neko kriv, to... to sam ja. - Samo malo, Valerie.
To što je Dylan u komi, nije ničija krivica, osim njegova sopstvena.
O tome sam pričala sa Brandonom, na putu ka ovamo.
Mislim, uradili smo sve što smo mogli da mu pomognemo.
Organizovali smo posredovanje, pronašli odlično mesto za oporavak,
i nakon 2 minuta provedena na lečenju, vratio se na ulicu?
Ko je kriv za to? Mislim, nije isto kad znaš
da je ostavljen negde na ulici, a ti nisi učinio ništa da pomogneš.
Tako je. - Zato, nemoj da osećaš krivicu.
Oseti tugu, ali ne krivicu.
Mogu nešto da te pitam? - Naravno.
Pitanje je lične prirode. - U redu.
Još ga voliš, zar ne?
Jesi spremna?
Jesam.
Mora da joj je vrlo teško.
Pokušavamo da održimo minimum poseta, za pacijentovo dobro. - Ok.
Gade jedan.
Želim tebe. Uvek sam želeo tebe.
Dragi posetioci, okupili smo se danas ovde...
Hej, šta se kog đavola dešava ovde? - Venčanje.
Tačnije, moje venčanje. - Naše venčanje.
Izvini, draga.
Ne bih da budem sitničar, ali zaista ne bi trebalo ljubiti mladu
pre nego se zavetujete.
U pravu je. - Apsolutno.
I pošto si kum, nadam se da si poneo sa sobom burme.
Ne brinite, ako nije on... ja jesam.
Možeš da me ismevaš ako želiš, Dylane.
U redu je. Ne smeta mi... sve dok hoćeš da me oženiš.
Valerie... - Koliko puta da ponovim!? Ja nisam Valerie? Ja sam Brenda!
To sam i to želim da budem.
Želim da budem Brenda i želim da ti budem žena.
Mislim da možemo početi. - Apsolutno.
Molim te, Dylane, ako si me ikad voleo,
ako si mi ikad bio brat,
pomozi, spasi me... molim te. - Čemu žurba, sinko!?
Imaš li nešto za starog veterana!?
Molim te, Dylane, ako si me ikad voleo,
ako si mi ikad bio brat, pomozi, spasi me... molim te.
Ne zaustavljaj se! Ona je tamo! U klopci!
Treba te, čoveče! Možeš to, možeš ti to. Budi heroj!
Prati svetlost, svetlost, samo prati svetlost.
Samo tako. Samo tako. Tako je... nastavi da hodaš.
Zdravo, Dylane.
Kako si, mali? - Tako smo se brinuli za tebe.
Mislili smo da si umro, čoveče. - Hoću da znaš da u dubini svog srca
da sam znala da će krađa svog tvog novca, ovoliko da te povredi,
Ne bih te provlačila kroz ovo. Ali... kad smo došli ovako daleko,
šta nam drugo preostaje? - Ovo je samo posao, mali.
Razumeš to, zar ne?
Kako napreduje njegov lek, doktore? - Spavaće kao bebica.
Ne brini, Dylane, ništa nećeš osetiti.
Myles želi da mu date još 3 kubika Narkana.
Pa, ako tako doktor Fox kaže,
onda zna da mi je potreban dopis o tome. - Na pauzi je.
Pa, onda ćemo morati da sačekamo. - Rekao mi je da je to u redu.
Jamie... ovako neće funkcionisati.
Nije mu baš najbolje, zar ne? - Mogao bi da bude i bolje.
Ne shvati me pogrešno, volim ga kao sina,
ali, budimo iskreni, čak iako Dylan preživi, mora da se izbori sa drogom,
a njegovo srce ne može da podnese previše. - Uz tebe sam 1000%, Nate.
Treba da paziš na sebe,
a za to vreme, dopusti meni da brinem o posleponoćnom "Peach Pitu". - Izvinite.
Kako možete da pričate o poslu u ovakvom trenutku?
Moramo da prebrodimo nepredviđene troškove, Andrea.
Treba li mi dozvola da mogu da živim?
Oprosti, Nat, ako me traži Jesse, reci da sam posetila druga u bolnici. - Hoću.
Zbogom, Andrea. Šta joj bi?
Steve... - Sve što nam treba je par investitora.
Nat, od kad smo preuzeli tu prodavnicu tepiha, dao bih život za to,
Utrostručiću naše poslovanje!
Zašto me gledaš tako? Ne sviđa mi se, kad me tako gledaš.
I tebe volim kao sina, znaš to? - Ako je tako, daj mi 48 sati da sredim akcije.
I tvoje akcije, ako ćeš nešto da preduzimaš.
Samo mi ne seci noge! - Lakše bi bilo da obojica prosto odšetamo.
Nat, otkad ja stvari rešavam na lakši način?
Treba mi samo 48 sati. - Imaš 12 sati.
Nat. - 12 sati i ja se povlačim.
Zašto mi to radiš? - Znaš ti dobro zašto?
Steve, reci mi gde ćeš da nabaviš te pare i ostaviću te na miru.
Ok, ako pređe u 13-ti sat i osetim se neviđeno mazohistično,
Ja ću... pojuriću za tim.
Ako ga ne ubijem pre poluvremena. - Takva je sudbina očeva i sinova, a?
Pa... kako si očekivao da bude ovo?
Šetnja po šumi? - Ne vraćaj me u tunel, čoveče.
Ko je pominjao tunel? Mislim, očekuješ da te gledam
kako te raznosi podzemna? Ili kako ti ovi daju životnu podršku?
Ne, neću. Nešto drugo mi je palo na pamet.
Jel' ti neka od ovih lutki izgleda poznato?
Ova. Ovu znam.
Vidiš li onu tamo? Ima i bliznakinju.
Dupla uživancija... Pokupio sam je na Berkliju.
Ona je... mora da je odlična ljubavnica.
Hej. - Ne gledaj me tako.
Bio sa svakom od ovih u sobi. - Svakom?
Zar nisi? - Baš svakom?
Ova ima ljubomornog muža.
A ova... vozi neki plavi kombi.
Bio sam sa svakom iz ove sobe.
Jesam. - Aha.
Ali, ja sam ti bila omiljena, zar ne? - Pa, ne znam baš.
Bila sam ti najbolja.
Hajde da se tuširamo.
Ćao, Dylane. - Ćao.
Mogu da učinim što god poželiš.
Samo pusti mašti na volju.
Imaš bujnu maštu, zar ne?
Pa...
Ali nisi mene ovde očekivao da vidiš. - Pa, iskreno i nisam.
Mislim da si jedina dama iz ove sobe, sa kojom nikada nisam uživao.
Čuvala sam se za tebe, Dylane.
Pa, onda treba da to popravimo, zar ne?
Onda kao ti se sviđa način popravke? - O, da, sviđa mi se.
Jesi siguran u to?
Mislim da jeste.
Molim te, Dylane... Ti si sve što mi je ostalo. Pomozi.
Spasi me, molim te. Ako si me ikad voleo,
Ako si mi ikad bio brat, pomozi, spasi me.
Pomozi...
Molim te.
Ok, da probamo. Spremni?
Op, op, opa!
Tako.
Ha!
Fin udarac, Rush. - To ti pričam.
Pakleno igraš, Rush. - Da, jer oni igraju lažnjake,
i ako pas krene na tu stranu, svaki put dobiješ 6 poena.
Da, trebalo bi da ima toga u priručniku. - Pa... bilo bi u priručniku
kad bi neki kvoterbek imao vremena da ga napravi.
A evo tog "nekog kvoterbeka" , među nas stiže moj sin, Stevie.
Znaš, mogao bi ti da vodiš tim, tata. - Ma daj, Steve... - Ne, ozbiljno.
To je ono što radiš najbolje.
osim što blamiraš svog sina i praviš budalu od sebe.
Pravo dostiguće za čoveka tvojih godina.
Nadam se da si potpuno spreman. - Šta je to sa njim?
Zar više ne možemo ni da se zabavimo? - Ja ću popričati sa njim.
Jel ovo KEG Kuća ili Luda Kuća? Šta se ovde zbiva?
Steve, kako ja vidim, možemo da puknemo tekmu i izletimo sa turnira,
ili da pronađeš neki način da sarađuješ sa ćaletom. - Zaboravi.
Znaš, za mene je nastup ovde stanje uma,
a kad je on tu, postanem besan i kivan na svakoga.
Žao mi je, ali ne ide to tako. - Samo se trudi da nas oraspoloži.
O mom trošku! - Znaš, Steve...
Uvek je na moju štetu! Jesi na njegovoj strani!?
Ne, ja sam na svojoj strani, za promenu. Čak nisam ni u tvom bratstvu.
I ne moram da trpim ovo. - Brandone...
Znaš, Steve, u daljoj budućnosti, ovi zlatni momenti mi neće biti u sećanju.
Ti se razdireš sa ćaletom, Dylan je uništio svoj život. Zar nije tako?
Misliš da ja to ne znam!? Šta to sad radi,
ispucava? - Ne znam. Sve što znam je da se iskreno trudi.
Kad sam jutros ustao, bio sam tako napaljen za ovu igru.
Možemo li se pretvarati da je još jutro?
Smem li da se pretvaram da on nije tamo? - Možemo šta god hoćemo, bato.
Ne radimo ovo zbog tvog oca, niti zbog Dylana.
Ovo danas je samo za tebe i mene, može?
U svojstvu, jednog burita...
Napred, gospođo, upucaj ga. Ubij ga!
Samo povuci okidač. Šta ti je? - Reći ću vam šta mi je:
ne znam šta tražim ovde. Bila sam zamenik direktora njegove srednje škole.
I nemam ništa protiv Dylana. Vas dvoje ste ga opljačkali
i uništili mu veru u ljude. - Gospođice, Teasley...
Znala sam da joj ne možemo verovati. - Šta ćemo sad?
Bez brige, ja ću povuću okidač.
Dylane, ti si sve što mi je ostalo. Pomozi mi.
Čemu žurba, sinko!? Imaš li šta za starog veterana, a!?
Hajde, čoveče, ne staj! Treba joj pomoć!
Trebaš joj, čoveče! Budi heroj! Prati tu svetlost!
Prati tu svetlost! Hajde, čoveče.
Prati svetlost! - A šta ako neću!?
Šta? Pa imaš li drugu opciju uopte!?
Idi dođavola. - Oho, šta, hej!
Bio sam tamo, čoveče i nije tako loše. Daj da ti ispričam!
Hajde!
Spasi me, molim te.
Ti si heroj, McKay!
Daj, mora da imaš par dolara i za staru žrtvu.
Bog te blagoslovio, sinko. Moliću se za tvoju dušu.
Onda, kako ti izgleda? - Kao odlično mesto za naš naredni snimak.
Ne znam baš, mislim da je Gin Blossoms već ovde snimao.
Pa šta? Sve može da se izvede, zar ne? - Da, valjda.
Ćao, šta ima, Dylane? - Davide, ne može da te čuje.
Pa, možda i može. - Grešiš. Pogledaj ga. U komi je.
Misliš li da će umreti?
Davide, ne može da te čuje. - Pa, možda i može.
Grešiš. Pogledaj ga. U komi je.
Misliš li da će umreti?
Kad si vruć, onda si vruć. - Pričajte o tome na rolanju.
Igra partiju života. - Samo ima sreće.
Sreća? - Ok, možda nije sreća.
Tako je. Dobar je.
Nije on dobar... već odličan.
Misliš? - Oh, veruj mi, čoveče,
svašta sam video proteklih godina.
Ti si jedan od onih koje ću pamtiti.
Treba ti još samo ovaj pogodak. - Ovaj maleni pogodak?
Ne, ovaj maleni pogodak.
Opusti se, Dylane. Biće brzo gotovo. - Boleće te par sekundi,
i više nikada ništa nećeš osetiti.
Uradi to. - Pristao je. - Jeste li?
Ubodi ga u ruku, pa da završimo. - Žurimo koliko možemo, dušo.
Ako podeliš malo toga sa mnom, biću ti devojka. - Gubi se!
Molim te. - Znam li te?
Ona nije niko, Dylane. Samo mala ulična kurvica.
Požuri! - Neće, još nije spreman!
Održi ga sa nama. - Hej, to je moj teren!
On je moj obrok. Traži sebi nekog drugog!
Ko si sad pa ti? Njegov anđeo čuvar? - Tako je. Brinem se o njemu.
Tražila sam pogodak. Odžavam ga srećnim. - Mogu da ga načinim srećnijim.
Ako si htela da mu budeš novi vreo komad, trebalo je da ga pitaš.
A što mu ne pokažeš ko ti je u mislima, a?
Ne!
Uradi to!
Šta mu je? - Ne znam.
Šta je kog đavola? - Pacijent se uznemirio
bez ikakvog razloga. Krvni pritisak se podigao...
Pripremite 8 kubika Narkana. - Myles, šta to radiš?
Spasavam život ovom mladiću. - Da, sa tom dozom, pretvorićeš ga u biljku.
O, Bože. - Hoću da smesta izvedete tu decu odavde.
Plavi 55! Spreman. Idemo!
Idemo! Idemo!
Promena poseda!
Ćao, Rush. - Ćao, Jimmy. Kako si?
Prilično dobro. Otkud ti među običnim smrtnicima?
Malo mi kida živce kad sam dole pokraj linija,
da ne pominjem kako to utiče na mog sina. - Pa, kakav je rezultat?
0:0, 40 sekundi pre kraja. - Uh! Totalna defanziva.
Aha. Ovi uporno trče duž polja,
i uvek prvi stižu do situacije za gol, ali naši ih zadržavaju.
Opa. Šteta što to nisam video. - Jel'? Pa, ne trebaš da radiš
Subotom. - Pa, zapravo sam bio u bolnici.
Ništa ozbiljno, nadam se. - Jeste ozbiljno.
Dylan McKay se predozirao. - Nije valjda umro?
Ne, nije, ali ne izgleda dobro.
Nisam znao za to.
Steve mi nikad ništa ne pominje. - Da. Tera te da ceniš ono što imaš.
Da, tako je.
Idemo, napadački! Idemo! Treba nam prolaz, momci. Prolaz. Prolaz.
U redu je, momci. - U redu, bato, imamo još 40 sekundi.
Šta hoćeš da radimo? - Mogli bismo da pustimo da istekne vreme.
Da im damo loptu na kraju ove zone? Jesi ti lud?
Šta je sa potezima koje vam je pokazao moj ćale? - Na foru?
Da. - Uradimo to.
Ok, Brandon je u uglu na dva. Spremni, 'ajde.
Ne shvatam.
Trebalo je da reaguje do sada. - Samo nemoj opet da ga bodeš. Molim te.
Šta to ima između tebe i ovog lika, a? Šta, bili ste ljubavnici
u prošlom životu ili tako nekako. - Tako je, Mylese. Bilo je to u prošlom životu,
samo što sam ja bila doktor, a ti bubašvaba. - Prijaviću te.
I ja tebe!
Krvni pritisak mu je 138, a bio je 180.
Hoćete da javim doktoru Whittakeru? - Ne, samo ga...
Mislim, medicinski, naučno, to što vidimo ovde, to...
nema nikakvog smisla. - Pa, ako pitate Jamie, ona tvrdi...
da ovo što se ovde dešava je borba za dušu ovog momka.
Ko zna? Možda je u pravu.
Molim te, Dylane, ti si sve što mi je preostalo.
Pomozi. Treba mi pomoć. Molim te.
Molim te, Dylane. Pomozi.
Molim te... Dylane, pomozi mi.
Čemu žurba, sinko?!
Imaš li nešto za starog veterana?!
Hajde. Mora da imaš par dolara za staru žrtvu.
Bog te blagoslovio, sinko. Moliću se za tvoju dušu!
Naprivićemo dil, može!? Ti ideš tamo i spaseš Ericin život,
a ja obećavam da te više nikad neću ubosti. Ok? Može?
Kako da znam da ne lažeš? - I ne možeš.
Idi dođavola. - Hej, kao što rekoh,
Već sam bio tamo i nije tako loše, Dylane!
Tako je! Ti si heroj, McKay!
Samo napred, glupane.
Molim te! Molim te, treba mi pomoć.
Dylane, molim te! Dylane, molim te!
Ako si me ikad voleo, ako si mi ikad bio brat,
molim te, spasi me!
I ja sam bio tamo, Dylane.
Bez obzira šta ti govore, znaj da nije vredno.
Jack?
Ja sam. Stara žrtva.
Tata, pokušao sam. Jesam.
Uradio sam sve što sam mogao. Nisam uspeo više.
Možeš, Dylane. Stvarno možeš. Samo nastavi da pokušavaš.
To je svrha života. Veruj mi.
Veruj sebi.
Bethany reče da hoćeš da me vidiš?
Hoću da ti pokažem nešto.
Disanje mu je stabilno, a EKG se normalizvao.
Ne mogu da verujem. - Još je u nesvesti, ali...
očito je izašao iz opasne zone.
Šta si uradio?
Ništa.
Evo momci, častim piće. - Bilo je i vreme da se jednom otvoriš, Muntz.
Zapravo, ovo je od Sandersa. - Hej, hej, hej, hej!
Ozbiljno, hteo sam da nazdravim. - Dobrom ili lošem?
Oho, znate šta? Ako ovaj nivo humora
zasmejava ovo bratstvo, onda smo u dubokim govnima.
Ono što hoću da kažem je da smo ušli u finale Turnira ove '94... Tako je!
Želeo bih da odam prizanje najvećem igraču ikada...
još od Turnira iz '64. Hvala ti, Rush.
Rush! Rush! Rush! Rush! - Jel' ja to dobro čujem?
Moj sin mi daje kompliment?!
Hej, dobijali, gubili ili remizirali, za mene ste, momci, oduvek šampioni.
Pa, kad je tako, bolje da da pobedimo sledeće nedelje.
U suprotnom, ovo mi neće zaboraviti. - Samo ti uzvraćam kompliment.
Da nazdravim. Ok, za mog sina, komedijaša.
Za mog sina, kvoterbeka. - Za mog oca, trenera.
Za mog oca, vlasnika noćnog kluba.
Vlasnika noćnog kluba? - Pij! Kasnije ćemo o tome.
Pa, ovo je možda početak nove ere, kad su njih dvojica u pitanju.
Bar dok ne počne košarkaška sezona.
Hoćemo li nazad do bolnice. - Da.
Doktor Coryn, linija 182, molim.
Dylane?
O, Dylane...
Znala sam da ćeš se vratiti.
Mama, jel' ovo stvarno? - Veoma stvarno.
Živ si.
Izvinite. Pretpostavljam da treba obavestiti doktora kad se moj sin probudi.
Probudio se.
Prevod : the kid
Preuzeto sa www.titlovi.com